EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Tidigare på Outlander...
Jag älskar dig, Jocasta MacKenzie.
Den här världen må förändras...
...men inte min kärlek.
Då måste vi få ett meddelande till Murtagh.
Om han kan varnas kanske han drar sina män tillbaka.
Jag ger meddelandet till Murtagh.
Du kan inte vinna. Du kommer inte att vinna.
Historien har skrivits.
Då ska jag strida.
Du är med milisen, eller hur?
Jag kom för att varna er om Tryon.
Du är en förrädare.
Jag släppte dig från din ed.
Jag skulle aldrig förråda din mor,
oavsett vem som frågade.
Murtagh?
Roger?
Bree...
OXFORD UNIVERSITET 1969
Oroa er inte, det gäller inte liv eller död.
Det är bara lite rött bläck.
Eller är det så, mr Jones?
Ursäkta, sir?
Gäller det liv eller död?
Jag antar inte det, sir.
Men jag undrade,
vad menade du när du skrev att
så och så äntligen kunde "gräva ner stridsyxan"?
Vi vet att det betyder att "sluta fred",
men kan du berätta varför
någon skulle göra sig besväret att gräva ner en?
Du kanske bara borde gå i så fall.
Om inte du har några sista ord innan du går?
"Jag kom, jag såg, jag segrade."
Inte riktigt det, mr Morgan.
Och det var inte Caesars sista ord,
fastän han fick ett olyckligt slut.
Stanna kvar, mr Jones.
Jag ville se om du höll med mig.
För jag tror att det är en fråga om liv eller död.
Dina uppsatser om "kända sista ord" var nåt som kan glömmas.
Jag ville att du skulle tänka på varför folk säger som de gör.
Och kanske,
ponera vad dina egna sista ord hade varit, om du fick chansen.
Vad har det för betydelse, sir?
Det här är historia, inte kreativt skrivande.
För folk lever och dör med sina ord.
De skapar våra tankar och handlingar.
Ofta så definierar de oss.
Som kulor, när de väl avfyrats, är det för sent.
De gör intryck, så välj dem noga.
Gör dem meningsfulla.
Lev ett liv värdigt dem.
Speciellt era sista ord, de lever förbi våra liv.
Och vilka skulle dina vara, herrn?
"Det är min dödsönskan, åh, Herre,
att mina elever skriver strukturerade diskussioner
som stöds av bevis i läsbar handstil. Amen."
Nej. På riktigt, sir.
Jag hade sagt...
Jag hade sagt: "Låt historia glömma mitt namn,
så länge mina ord och handlingar
minns av de som jag älskar."
Det är allt för idag.
Vi ses nästa vecka.
Du är tidig.
Jag kunde inte motstå chansen att se dig lära ut.
Och om du vill hinna till Det stora tågrånet,
måste vi gå nu.
Är det säkert att du vill se en massa stumfilmer?
- Du gör det inte bara för min skull? - Jo, det gör jag.
Men du led genom en hel föreläsning om hängbroar,
så rätt ska vara rätt.
Hade det där verkligen varit dina sista ord?
Sjung mig en sång
Om en flicka som är borta
Kan denna flicka
Vara jag?
Välsignad i själen
Hon seglade en dag
Över havet
Mot skyn
Vågor och vind
Öar och hav
Berg av regn och sol
Allt som var bra
Allt som var skönt
Allt som var jag
Är borta
Sjung mig en sång
Om en flicka som är borta
Kan denna flicka
Vara jag?
Välsignad i själen
Hon seglade en dag
Över havet
Mot skyn
"Skär ner honom."
"Han andas!"
"Jag måste öppna hans luftvägar."
"Roger, hör du mig? Det är Brianna."
"Du lever. Du är hel. Allt är väl."
TRE MÅNADER SENARE
Allt ser bra ut. Din hals läker fint.
Ärret har bleknat.
Hur mår du?
Du borde verkligen försöka att prata, Roger.
Det kommer att låta kraxigt i början, men det är helt normalt.
Prova att viska kanske?
Okej,
jag kommer lära Jem att säga "tröja" och "aluminum".
Det kommer inte bli "jumper" eller "aluminium".
Kommunikation är 70 % icke-verbal.
Så vem behöver ens ord?
Vi kan låtsas att vi är med i en stumfilm
vi brukade se på Oxford eller Kenmore Square.
Lord John har tagit hit en hel koffert med böcker och gåvor.
Vill du gå med upp till huset och träffa honom?
Jag kommer med.
En ynkrygg, hur man än ser på det.
"Här är en till dig, överste. Fångade honom vid ån."
"Sätt honom med de andra fångarna."
"Vad ska vi göra med dem, Ers Excellens?"
"Välj ut tre.
Häng dem och lämna dem där som ett exempel."
"Må Herren vara era själar nådig."
Min rumskamrat från MIT, Gayle,
hon hade en pojkvän som tjänade i Vietnam.
Jag kände inte honom så väl, men...
Hon bad mig följa med henne till honom några gånger efter att han kom tillbaka.
Han hade varit tillbaka i nästan ett år när jag följde med första gången.
Jag vet inte vad jag förväntade mig, men...
...han var som en zombie.
Inget liv i hans ögon alls.
Gayle kallade det för hans "uppgivna blick".
Han träffades av splitter, men han var inte allvarligt skadad.
Ja, vi hade kallat det krigsneuros.
Granatchock.
Det har gått månader nu,
och du sa att Roger mår bra fysiskt.
Så kanske är det krigsneuros.
Det måste vara mentalt, psykologiskt.
Det är som om han drunknar i stillhet.
Och han har samma uppgivna blick.
Jag är rädd att han är vilse.
Oavsett hur vilse han är,
måste du lita på att du kan hitta honom.
Det blir inget mer trallande
Inget mer skratt eller kyssar
Gå i frid
Och lämna oss att sörja
Suckande och jämrande
På alla gröna lågland
Där skogsblommorna
Alla har vissnat bort
Jag tänkte att jag kunde låta göra en gravsten åt honom.
Jag vet att det inte är min sak.
Murtagh och jag var inte gifta.
Vi var inte heller far och son,
men det gör inte smärtan mindre
eller lättare att hantera.
Han var lika envis som din far.
Om han bara hade stannat vid din sida.
Det gjorde han.
Han höll sin ed till mig, till min mor.
Han var framförallt lojal.
Det kan vi inte klandra honom för.
Er vagn väntar, frun.
Tackar du Claire från mig igen?
Ja.
Adjö då, tant.
Så försiktiga vi hade varit om vi hade vetat vilka farväl som vore våra sista.
"Jag ber om ursäkt för skadan som din svärson utsattes för.
Det var ett mycket beklagligt fel."
Guvernör Tryon har gett Roger 5 000 tunnland på landet.
Va? Varför det?
Kompensation.
Eller så tror han att han kan köpa din förlåtelse.
Och vad ska vi göra med 5 000 tunnland?
Det gör inte det som hände Roger ogjort, men det är en värdefull bit mark.
Tryon kan behålla sin mark. Jag behöver ingen mark, jag behöver min man.
"För ditt landsförräderi..."
"Kommer ni att hänga tills döden tar er."
Jag tog med något.
Något som alltid fick mig att känna som om jag hade
himlens vishet i mina händer.
Astrolabiumet är på många sätt, en modell av universum.
Ett instrument man kan använda för att hitta var man är,
både på land och till havs.
Och man kan använda det som en klocka.
För att hitta ens plats i världen.
Kanske borde vi börja med något litet.
Vad sägs om att beräkna tiden?
Så, om solen var där,
skulle det betyda...
...17.30.
17.35.
Jag antar att vi inte har alla svaren.
Nej.
Ibland måste vi ha tålamod.
Tack, John.
Kul att se att du har något som distraherar dig.
Det har varit ett par svåra månader.
Finns med medicin mot sorg på din tid?
Dina små osynliga vänner kanske kan ta hand om det?
Tyvärr inte.
Jag tror aldrig att det kommer finnas medicin för det.
Förutom tid.
"Tiden läker alla sår."
Hallå?
- Hej. - Vad i hela världen gör Roger?
Han arbetar på trappan till loftet.
Tror du att han kan ta en liten paus?
Vi tog med oss extra mat.
Jag ska se om jag kan bända loss honom från sin nya hantverkspassion.
Var försiktig, a chuisle.
A chuisle?
- Den var ny. - Ja, det betyder "mitt blod".
Jag trodde att det var m'fhuil.
Ja, det är det, men det är blod som kommer från ett sår.
A chuisle är något man säger till ett barn.
Ett man är släkt med, så klart.
Det är fint.
Teet är klart.
Stopp!
Kära vän.
Jamie.
Roger...
Roger, du talade.
Kan du säga något mer?
Gör det ont? Kan du försöka?
Försök för min skull.
Åh, min raring, Clementine
Du är vilse och borta för evigt
Mycket ledsen, Clementine
I en grotta, i en dal
Utgrävningar för en gruva
Bodde en gruvarbetare Och hans dotter Clementine
Åh, min raring, Clementine
Du är vilse och borta för evigt
Mycket ledsen, Clementine
Hon var ljus och som en fe
Och hennes skor var storlek 42
Trälådor, utan lock
Var sandaler åt Clementine
Åh, min raring, Clementine
Du är vilse och borta för evigt
Mycket ledsen, Clementine
Ett, två, tre, fyra, fem, sex,
- sju, åtta, nio, tio! - sju, åtta, nio, tio.
Nu hittar vi morfar. Hitta morfar.
- Du hittade mig! - Hej!
- Ska vi göra det igen? - Ja.
Ett, två, tre, fyra, fem,
sex, sju, åtta, nio, tio.
Claire, ta Jemmy och gå till stugan.
Nu.
Jisses, det är Ian.
Ian!
Vi trodde aldrig att vi skulle se dig igen.
Kommer det någon efter dig, pojk?
Inte om han inte har en hämndgirig släkt.
Vi äter väl ikväll.
För att fira.
Bree. Roger.
Det är verkligen kul att se dig igen.
Ja.
Vad tycker du, pojk?
Det är stort.
Mycket arbete behövdes.
Blod, svett och tårar. Som tur är hjälpte alla till.
Jag kan slakta svinet åt oss,
om ni vill.
Ian, du kom precis hit.
Vill du inte ta det lugnt?
Du måste vara hungrig.
Jag kan be en av männen göra det, eller Marsali.
Du skulle se henne med en kniv.
Jag dödade den, jag slaktar den.
Självklart. Som du vill.
Kom.
Har ni något emot om jag stannar kvar här ute lite till?
Känn dig som hemma, pojk.
Vad väntar i min framtid?
Den här kallas "De älskande".
Men hur många barn är för många, Fergus Fraser?
Nu för Roger MacKenzie.
"Den hängde."
Det var mitt fel.
Vi provar igen.
Nu provar vi igen.
Vad händer?
Vad är det här?
Inget.
Bara lite förnöjelse.
Det är bara kort.
Prata med mig, Roger.
Det spelar ingen roll för mig hur du låter.
Jag vet att det är svårt.
Din röst, det är...
...din gåva.
Men du är fortfarande du.
Du är fortfarande mannen jag gifte mig med och jag vill ha tillbaka honom.
Snälla.
Det är inte ens så att du inte vill prata, du vill inte interagera alls.
Jag vet hur svårt skadad du var
och hur rädd du måste ha varit.
Men även jag gick igenom något hemskt,
något mörkt och fult.
Och tro mig, allt jag ville göra var att krypa ner i en grop och dö.
Och ibland vill jag det fortfarande.
Men jag gjorde det inte, och tänker inte göra det,
för jag har en make och en son som behöver mig.
Jag kämpade för oss!
Och nu behöver jag...
Jag behöver dig.
Jemmy behöver dig.
Jag har varit tålmodig.
Men jag måste få veta.
Jag måste få veta att du inte är vilse och borta för evigt.
Tänker du komma tillbaka?
Tänker du kämpa för oss?
Jag gjorde en mandel och fläskpudding åt dig.
Jag minns att det var en av dina favoriter.
Det är det.
Tack, Lizzie.
Herre, vi tackar dig för denna måltid.
Men framför allt tackar vi dig för att du förde unge Ian hem till oss.
- Amen. - Amen.
Amen.
Vilken historia du måste ha att berätta.
Börja från början, och hoppa inte över något.
Ni vet redan början...
...och vi äter slutet till middag.
Vad hände däremellan?
Var mohawkerna snälla mot dig?
Hurdana var de?
De var...
...goda människor.
Har du planer på att återvända norrut?
Tillbaka till mohawkerna?
Nej.
Bree, har ni pratat om det nya området från guvernör Tryon?
Vi funderar på det.
Om vi ska behålla marken,
måste vi få den uppmätt och registrerad.
Jag vet inte om Roger kan ta sig an något sådant än.
Kanske kan vi skicka en av männen.
Om inte Myers var iväg och handlade...
Ian kanske kan tänkas att följa med honom.
Du vet hur det går till.
Du hjälpte oss märka ut gränserna för Ridge när vi först kom hit.
Kan du göra detta med din kusin?
Det vore till stor hjälp för Roger, och för oss.
Vi ger honom lite tid att fundera på det.
Tyvärr är vårt gästrum inte klart på ovanvåningen än,
men du får gärna sova i sängen i köket.
Tack.
I en grotta, i en dal
Utgrävningen för en gruva
Bodde en gruvarbetare, guldgrävare... Och hans...
Ian.
Vad gör du här ute, pojk?
Jag kunde inte sova.
Tyckte du inte om sängen?
Jag är inte van vid en säng i ett så här stor hus, morbror.
Ja.
Vi är väldigt glada över att ha dig tillbaka.
Men du verkar inte vara i form.
Du är inte dig själv.
Vad hände hos mohawkerna, pojk?
Du kan prata med mig om det om du vill.
Jag kan inte ge dig sanningen just nu.
Jag har inga ord för det.
Men det finns saker du gömmer för andra.
Både du och Claire.
Ja.
Jag förstår.
Det gör ont i mitt hjärta att se dig så bekymrad.
Du behöver inte oroa dig för mig.
Då så...
Då sitter jag bara här en lite stund, om det är okej med dig.
Det går bra.
Gör de ont?
Mina gör ont från att ha lekt.
De är inte blåmärken, pojk.
Jag valde dem.
Germain Fraser vad har du för dig?
- Ursäkta mig. - Det gör mig inget.
Ibland känns det som om jag vallar katter.
Två barn är nog med bekymmer, men vi har ett till på väg.
Jag håller på med trädgården
och att sy... och hjälper Claire med operationer.
Jag är helt slut innan lunch.
Jag skulle inte vilja ha det på något annat vis.
Barn lånas bara till oss en kort stund av skaparen.
Om vi har tur.
Jag antar det.
Mina har tur som har bröder och systrar.
Som Murrays.
Jag har bara en lillasyster, Joanie.
Hon var inte lika
envis som din Janet.
Min syster visste vad hon ville.
Ja.
Hon var en bråkstake.
Jag var alltid lite avundsjuk, för att vara ärlig.
Bara mamma och syster till sällskap i Balriggan.
Du måste sakna din familj.
Jag saknar min Joanie.
Fast...
Ibland blir jag skamsen över hur lycklig jag är här.
Jag har blivit hemma i den här familjen.
Det känns som att jag hör hemma här.
Är det hemskt?
Nej.
Det är något positivt.
Barnet sparkar.
Han kommer ut snart.
Jag är glad att du kommer vara här för att välkomna honom eller henne.
Kom här.
Vi är så glada för att Ian följer med dig på undersökningen.
Jag ville ge dig något att ta med dig på turen.
Du sa att du hade ett leksaksflygplan när du var en pojke.
Jag hann inte ta examen,
men jag vet lite om aerodynamik.
Jag vet att en bit papper inte är gjort för att flyga,
men ibland måste vi justera våra förväntningar,
för att omforma oss själva.
Det finns en anledning till att första bröllopsdagens gåva
ska vara papper.
Och efter 60 hårda år är det diamant,
det hårdaste materialet på jorden.
Jag vill att vårt äktenskap ska bli så starkt.
Jag älskar dig, Roger Mac.
Tjugofyra.
Du behöver inte tacka mig.
Jag kom för att jag ville.
Gav inte Brianna dig detta?
Litar du på att jag inte tar sönder det?
Marsali?
Har du ordinerat någon sprängört?
Nej. Hur så?
Det saknas lite av den. Det är bara en rot kvar.
Jag trodde att du kanske ordinerat det till någon med migrän eller...
Jag hade inte rört det, gravid som jag är.
Det var det jag tänkte.
Det är bara så farligt.
SPRÄNGÖRT
Jag tyckte att vi hade minst fyra eller fem bitar av roten kvar.
Vad är det där?
En pappersfågel?
Den flyger, men sjunger inte.
Jag kunde inte alltid förstå mohawkerna,
så ibland pratade jag med fåglarna istället,
så jag inte kände mig så ensam.
Undrar du någonsin hur de vet vart de ska,
när vintern kommer?
De verkar alltid veta det.
De verkar alltid flyga bort tillsammans.
Jag önskar att det vore lika enkelt för oss.
Drömde du?
Var du än tror att du var, så är vi bägge två fortfarande här.
Jamie, tror du att det finns en chans att Roger inte vill komma hem?
Varför det?
Det saknas örter från min operationssal
som är otroligt giftiga
om inte de ges i korrekt dos av en doktor.
Jag oroar mig för att han kanske...
När du led, för länge sedan...
...ville jag inte fortsätta leva.
Häng dem och lämna dem där som exempel.
För ert landsförräderi, kommer ni att hängas.
Må Herren vara era själar nådig.
Varför skulle du av alla stoppa mig?
Jag såg dig titta nedför klippan. Jag vet vad du tänkte.
Du har allt.
En fru som älskar dig, ett barn.
Och du vill ändå inte vara med dem.
När snaran var runt din hals och du var döende,
vad såg du?
Vad såg du i mörkret?
Vad såg du?
Berätta, vad såg du?
Jag såg min frus ansikte.
Då går det inte att undkomma det.
Även i döden, skulle jag se hennes ansikte.
Vad hette hon?
Det kvittar nu.
Är hon död?
Nej.
Men hon är mig förlorad.
Jag ville bara slippa smärtan.
Bara vara i frid.
Vem kan säga vart din själ skulle ta vägen om du...
Ni kunde ha skiljts åt för evigt.
Inte bara från henne, men från alla som älskar dig.
Och nu då? Gå hem?
Det ska du säga.
Du begravde ditt vapen, din röst.
Och nu vågar du använda det mot mig?
Du har rätt...
Det gjorde jag.
Men nu måste jag slåss igen.
Kan du det?
Jag vet inte.
Gräv då upp ditt vapen...
...och följ med mig hem tills du vet.
Brianna.
Säg inte att du inget har att säga nu.
Nej.
Nej, det är bara det...
Jag har varit så rädd.
Jag också.
För fastän jag räddades...
...dog en del av mig den dagen.
Jag vet hur det känns.
Tro mig, det vet jag.
Alla vill ha den gamla Roger tillbaka.
Men jag kommer aldrig vara honom igen.
Jag studerade historia, jag lärde ut den.
Nu lever jag i den.
När jag såg tarotkortet, tänkte jag:
"Detta är vem jag är nu.
Den hängde."
Det kanske var mitt öde.
Min egen anfader försökte döda mig.
- Kanske skulle jag inte finnas. - Det stämmer inte.
Kanske inte.
Men jag har förändrats.
Minns du när du frågade mig om mina sista ord?
Ja.
Jag trodde att jag visste vilka de skulle vara.
Men det som betydde något var det sista ansiktet jag såg.
Och det ansiktet var ditt.
Roger.
Jag kommer alltid att sjunga för dig.
Oavsett vad, oavsett var.
Oavsett om du är där och lyssnar, eller ens om min röst inte kan,
kommer jag alltid att sjunga för dig.
Undertexter: Hrimfei